Rippet Af Firewalker.dk, Find Os På HoundDawgs.org
Minun pitäisi lähteä.
Minä...
Tämä ei ole tapaistani.
Hävettääkö sinua?
Ei...
Mutta... En tiedä.
Ei se mitään. Ymmärrän miltä sinusta tuntuu.
Pelkäätkö? -En.
Pelästyneet silmät eivät valehtele.
Näin...
Näin valoja... ymmärrätkö? Valopalloja lentämässä ympäriinsä.
Minäkin näin ne. Lentämässä ympäriinsä nopeasti.
Kuin ne olisivat olleet poltettuja verkkokalvolleni.
Mutta...
Näin itseni siltä ajalta, kun kävin koulua.
Päälläni oli koulu-univormu.
Nyt naurat minulle.
Näin itseni ripittäytymässä isä Miguelille.
Minun pitäisi lähteä.
Kaduttaako sinua?
En tiedä.
Kysy huomenna uudestaan.
Meidän pitäisi karata yhdessä, niin pääsisimme tästä kaikesta.
Kuka tuo voi olla? Kukaan ei saa tietää, että olen täällä
Hänen kasvonsa... silmänsä...
Näitkö hänen silmänsä?
Lopultakin hieman omaa rauhaa. Oli jo aikakin.
Sitä melkein huolestuu, kun lapset ovat hiljaa.
Mitä nyt? -Sara on loukannut itsensä.
Mitä tapahtui? -Hän vain alkoi vuotaa verta.
Menen katsomaan.
Jää kanssani, Adolfo.
Mitä on tapahtunut, Sara?
Kerro.
Älä ole huolissasi. Se on aivan normaalia.
Älä ole huolissasi. Äidillekin tulee siitä.
Kaikki naiset menettävät verta kerran kuukaudessa.
Kerran kuukaudessa? Ikuisesti? -Ainakin monta, monta vuotta.
Paitsi silloin kun he ovat raskaana. -Eivät silloin kun he ovat raskaana?
Älä ole huolissasi. Se on normaalia.
Pesen vaatteet aivan kohta. Ota tämä ja puhdista sillä itsesi.
Mitä nyt?
Lapset haluavat mennä vuorelle. -Ei kai...
Ei meidän tarvitse mennä mukaan. Mutta he haluavat mennä sinne.
Haluatko torkkua sillä aikaa? -Mietin sitä. Ota tämä.
Entä Sarita? -Mitä hänestä?
Voiko hän mennä noin vain? -Hänellä on vain kuukautiset, Felix.
Pysäköi auto.
Pysytte yhdessä, onko selvä? Ja palaatte tunnin kuluttua.
Tunnissa emme ehdi edes sinne ja takaisin.
Puolitoista tuntia sitten. Mutta ei enempää. Olen tosissani.
Ota kelloni ja pidä aikaa silmällä. -Selvä on, äiti.
Älkää puhuko tuntemattomille.
Mitä nyt, Felix?
Olet kaunis tänään. -Näytän hirveältä kuumassa.
Etkä näytä.
On liian kuuma. Otetaan vain torkut.
Milloin teimme mitään viimeksi? -Onko se minun syyni?
En sanonut niin. Kunhan kysyin.
En muista. Lapset ovat aina läsnä.
Nyt he eivät ole.
On kuuma ja olemme rekkojen pysähdyspaikalla.
Se ei ole kovin romanttista. -Aina jokin syy.
Muistatko miten kävi viimeksi?
Sinä ja sinun karvainen selkäsi...
Mitä siitä. Sellaista sattuu.
Ei maailma siihen lopu, että näkee vanhempiensa rakastelevan.
Adolfo on älykäs. -Ei se ole älykkyydestä kiinni.
Lasten täytyy oppia ne asiat muuta kautta.
Kun olin 13-vuotias, isäni antoi minulle pornolehden.
Hän sanoi löytäneensä sen ja käski minun katsoa sitä.
Hän oli ostanut sen minulle. Hän ei koskaan sanonut siitä mitään.
Hän ajatteli, että lehdessä oli kaikki se tieto minkä tarvitsin.
Isäsi oli moukka, kuten sinäkin.
Hän ei tiennyt, että tiesin jo kaiken.
Kun olit 13? Kenen kanssa olit?
Naapurintytön.
Hän näytti minulle rintansa.
Näytin hänelle kullini.
Hän näytti minulle mirrinsä...
Mitä teit? -Koskin hänen mirriään.
Piditkö siitä? -Pidin, se oli pehmeä.
Hyvin vähän häpykarvoja.
Sitten haistoin sitä... Se haisi kuselle.
Naitteko te? -Emme tietenkään.
Hieroimme vain itseämme toisiamme vasten.
Mutta lopetimme, koska emme tienneet mitä teimme.
Olet märkä. -Se johtuu kuumuudesta...
Näytitkö omaasi kenellekään? -Näytin.
Missä? -Leirillä. Hän oli 15, minä 13.
Mitä hän teki?
Hän sanoi, että hänellä oli tärkeää kerrottavaa minulle.
Ja mitä hän kertoi? -Hän tunki kielensä suuhuni.
Ja sitten?
Hän painoi kullinsa minua vasten ja alkoi hieroa sitä...
Emme tehneet mitään, koska emme tienneet miten.
Hän sanoi näyttävänsä minulle jotakin, jos minäkin näyttäisin.
Mitä näytit hänelle? -Mirrini.
Koskiko hän siihen? -Hän suuteli sitä.
Oliko se ihanaa? -Se kutitti.
Sitten hän näytti kullinsa.
Minusta se oli valtava.
Otitko suihin? -En.
Hän halusi, mutta minä en.
Otit suihin.
Niin.
Nielin hieman hänen spermaansa.
Äla lopeta, Felix.
Olit oikea pikku huora. -Niin...
Milloin käskit heidän tulla takaisin?
Mitä?
Adolfo!
Sara!
Adolfo!
Kenenkään ei pitäisi mennä tuonne.
Joidenkin mielestä sieltä saa voimaa. Mutta paikassa on jotakin vialla.
Intiaanit eivät menneet sinne koskaan. Heistä se oli kirottu paikka.
Se on totta.
He sanoivat, että syvyyksissä maan alla oli olioita.
Olioita, joiden mielestä olemme pelkkiä kuoria.
Ymmärrän.
Teemme kaiken voitavamme, mutta emme voi etsiä nyt.
On odotettava aamunkoittoa.
Lähistöllä on hotelli. Olisi hyvä, jos nukkuisitte hieman.
Entä jos he palaavat emmekä ole täällä?
Rouva, me olemme täällä siltä varalta, että he tulevat.
Herra... Huomisesta tulee pitkä päivä-
joten yrittäkää nyt levätä.
Aiotko todella katsoa TV:tä nyt? -Mitä?
Aiotko todella katsoa TV:tä nyt?
En aio. Mutta on liian hiljaista.
Liian hiljaista? -On vain liian hiljaista.
Omituista... -Senkin ämmä.
Mitä sanoit? -Senkin ämmä!
Kotona et voi työskennellä, koska lapset pitävät meteliä.
Joten on minun vikani, että he ovat poissa. Niinkö?-Niin.
Päästin heidät yksin, koska et ikinä halua lähteä mukaan.
Kaikki perhettä koskeva kiusaa sinua. -Kaikki! Niinkö se on?
Ja lapset? Siksi olemme täällä... -Painu helvettiin!
Painu itse! -Ei, sinä painut!
Älä koske minuun! Häivy!
Häivy!
Olimme luolassa. Siellä oli pimeää. Emme tienneet minne mennä.
Rauhoitu. Olet kotona nyt. Kaikki on hyvin.
Ajaessa on tärkeintä, että ei pelkää.
Hallitset tilanteen ja ajat eteenpäin.
Lähdetään.
Eteenpäin...
Kas noin.
Yritä jarruttaa hitaammin.
Hitaasti, hitaasti...
Hitaasti...
Oletko kunnossa?
Felix... Oletko hereillä?
Minne panit pikkuhousut, Sara?
Pesin ne huoltoasemalla ja panit ne päällesi uudestaan.
Panin ne pyykkiin. -Ne eivät ole siellä.
Laitoitko siteen itsellesi?
Verta varten. -En vuoda verta enää.
Adolfo! Mene laittamaan tavarasi valmiiksi.
Oletteko valmiita? Tulkaa nyt, minulla on kiire.
Aja Adolfo kouluun. Vien Saran lääkäriin. Naisten asioita.
Pane turvavyö.
Eihän se niin vaarallista ollut?
Odota ulkopuolella. Tulen pian.
Kuukautiset ovat joskus epäsäännöllisiä. Ei siinä ole mitään.
Se oli lohduttavaa kuulla.
Mutta oli muuta. Tyttärellänne ei ole immenkalvoa.
Mutta ei sen tarvitse mitään merkitä.
Monet syntyvät ilman sitä, tai se rikkoutuu vahingossa.
Se ei välttämättä tarkoita yhdyntää tai raiskausta.
Mutta sekin on mahdollista?
Voimme tehdä lisää tutkimuksia. Puhukaa ensin tyttärenne kanssa.
Jos uskotte jotakin tapahtuneen, siitä täytyy kertoa poliisille.
Mitä pidit lääkäristä?
Sanoinhan, että ei pidä olla huolissaan.
Tapasitteko ketään siellä vuorella?
Sara.
Oliko siellä joku muu? -Ei.
Olen erikoistunut lapsiin. Tällainen vie aikaa.
Ei ole olemassa taika-avainta lapsen psyykeen.
Sanoivatko he mitään?
Pyysin heitä piirtämään paikan, jossa he katosivat.
Molemmat piirsivät useita kuvia. Kiinnostavaa kyllä hyvin samanlaisia.
Onko heille tapahtunut jotain pahaa? -En uskalla sanoa.
Mitä ajattelette?
Olla pois kotoa koko yö on traumaattinen kokemus lapselle.
Hylätyksi tulemisen tunne on musertava missä iässä tahansa.
He kertovat varmasti aikaa myöten.
Nämä ovat pelottavia. -Ovatko sinusta?
Värit... En tiedä. -Silloin oli yö.
Mutta miksi he molemmat piirsivät automme?
Näytä.
Mikä hätänä? Mitä nyt?
Ei se ole meidän automme. -Miksi niin sanot?
Se on auto, joka oli siellä.
Oliko joku muu vuorella? -Näin vain auton.
Päivää. Etsin poliisia, joka oli vuorossa lauantai-iltana.
Hän auttoi löytämään lapseni.
Vai olette heidän isänsä? Teillä oli onnea.
Moni on kadonnut sinne. -Niinkö?
Oletteko täältä? Muistatteko Ismael Araun?
Sarjamurhaaja?-Hän juuri. Viimeinen uhri haavoitti häntä.
Hän ei ollut voinut selvitä siitä.
Verijäljet johtivat vuorelle.
Hänen viidakkoveitsensä löydettiin, mutta ei hänen ruumistaan.
Hän katosi savuna ilmaan siellä. Eikä hän ole ainoa.
Kyllästytät häntä tarinoillasi.
Konstaapeli Flores on etsimänne. Hänellä on vapaapäivä tänään.
Kerron hänelle, että haluatte puhua hänen kanssaan.
Onko kaikki hyvin? Lapsesi katosivat ja löydettiin tieltä
Kaikki on hyvin.
Tunsitko maanjäristyksen? -Maanjäristyksen?
Sinä iltana oli maanjäristys. -Tunsin sen.
Pelästyivätkö he? -He eivät ole sanoneet mitään.
Tunnetko ketään, jolla on pakettiauto ja siinä punaiset lyhdyt?
Tunnen. Miten niin? -Haluan kiittää häntä. Avusta.
Saitteko apua Luciolta? Sepä yllätys. Hän koskaan puhu mitään.
Hän on hieman outo. Mutta ulkonäkö voi pettää.
Mistä voin löytää hänet? -Asuntovaunusta vuoren rinteeltä.
Hän ei ole siellä nyt. Hän on töissä. Hän tuo tänne tavaraa.
Annan hänen työpaikkansa osoitteen. Hän on siellä huomenaamulla.
Kiitos paljon.
Oletko kunnossa?
Olin psykologin luona tänään.
Hän sanoo, että meidän pitää olla varovaisia.
Varovaisia? -Niin.
On olemassa merkkejä...
Mistä, Sol?
...seksuaalisesta traumasta.
Sarita... Tule.
Minne menemme, äiti? -Meillä on tärkeää tehtävää. Kiiruhda.
Mitä sinulle on tapahtunut?
Koskeeko siihen? -Ei.
Oletko varma paikasta? -Tämän hän minulle neuvoi.
Entä jos miestä on varoitettu?
Tämä on lastausalue. Siirtäkää autonne.
Odotamme erästä henkilöä. -Olette olleet siinä jo tunnin.
Olimme juuri lähdössä. -Lähtekää sitten.
Hän se on!
Herää, Sara!
Tunnetko tuon pakettiauton?
Hei!
Sanokaa hei Marcialle.
Ei hätää, he katsovat vain TV:tä.
Miksi luulit, että en pääsisi? -Se tuli niin lyhyellä varoitusajalla.
Ja kuinka usein olenkaan tarjoutunut! -Tiedän.
He ovat kasvaneet kovasti.
Sarita on melkein nainen.
Rauhallisesti... -Ottakaa mitä haluatte.
Lucio... Olemme paholaisia ja tulimme hakemaan sinut.
Kädet yhteen. -Ottakaa mitä haluatte.
Etkö kuullut? Kädet yhteen!
Älä liiku.
Mitä olen tehnyt?
Ei sillä ole väliä. Mutta et tee sitä ikinä uudestaan.
Kerro tarkasti mitä tapahtui. -Milloin?
Lauantaina, vuorella. -Mistä puhutte?
Se ei ollut ensimmäinen kertasi, vai mitä?
Mitä ajattelit kun näit heidät? -En nähnyt ketään.
Otit muiston, eikö totta? -En ole ottanut mitään.
Sanon tämän vain yhden kerran.
Tämä on viimeinen tilaisuutesi. Kerro totuus.
Kerro mitä lauantaina tapahtui. Kukaan muu ei saa koskaan tietää.
Löysit heidät vuorelta. -Kenet?
Lapset, Lucio. Meidän lapsemme.
Älä leiki tyhmää. Tiedät mistä puhumme -Niin, lapset... he olivat siellä.
Mitä teit heille? -En mitään. Näin heidät vain.
Mitä otit itsellesi? -En ottanut mitään.
Kuuntele nyt!
Jos et kerro totuutta, vahingoitan sinua.
Kovasti.
Piditkö ne?
Missä ne ovat?
En kerro kenellekään. Lupaan, että en kerro kenellekään.
Etkö ymmärrä, Lucio? Sinun on kerrottava meille.
Sinun on kerrottava meille kaikki.
En voi. Minua pelottaa.
Kerro ainakin missä ne ovat.
Minä vain otin ne... -Missä ne ovat?
Mitä nyt?
Sol?
Anteeksi. Ne olivat maassa... -Suu kiinni!
Mitä nyt?
Mitä nyt, Sol?
Marcia?
Katson yläkerrasta.
Marcia?
Lapset nukkuvat.
Onko heillä kaikki hyvin? -On, mutta Marcia ei ole täällä.
Soita hänelle.
Hän ei vastaa.
Haloo?
Tässä Ana. Olen lastenne koulun rehtori.
Soitan, koska olemme huolissamme.
Opettajien mielestä heidän käytöksensä on outoa.
Haluaisin tietää siksi, onko kotona kaikki hyvin.
Meillä on hieman ongelmia. Niistä on vaikea puhua.
Anteeksi, en halunnut tunkeilla. -Ei se mitään.
He ovat olleet poissa koulusta, ja halusimme vain tietää, mitä tehdä.
Saamme asiat pian kuntoon. -Hyvä. Milloin he tulevat kouluun?
Voitte hakea kotitehtävät, etteivät he jälkeen.
Voinko soittaa teille takaisin pian? Kiitos soitostanne.
Olemme täällä teitä varten.
Hei.
Miten koulussa meni? -Hyvin.
Hyvin.
Ruoka on melkein valmista.
Sara!
Herää, Sara!
Meidän pitäisi soittaa poliisille.
Uskon, että joku halusi pelotella meitä.
Uskon, että joku tietää. -Miten kukaan voisi tietää?
Ehkä joku näki meidät.
Miksi ei? -Ei siinä ole järkeä.
Miten selität sen, mitä äsken tapahtui
Ehkä joku näki meidät, seurasi tänne ja yritti säikäyttää meidät.
Kaikki ne äänet? -Kiviä.
Miksi ne loppuivat yhtäkkiä? -Ehkä huutomme pelästytti.
Miksi lapset eivät heränneet?
Mitä tarkoitat? -Eikö se ole omituista?
Tulen kotiin myöhään.
Samoin. Menen psykologille lasten kanssa.
Muuten, tarkistin ulkoa. Ei kiviä.
Ei mitään rikki mennyttä.
Päivää. -Päivää.
Voinko tulla sisään? -Tietenkin.
Miten lapset voivat? -Hyvin, kiitos.
Tulinko huonoon aikaan? -Ei lainkaan.
Felix oli vain viemässä lapsia kouluun
Emme odottaneet ketään.
Miten löysitte tänne?
Voisin sanoa, että koska olen poliisi...
Mutta itse asiassa annoitte osoitteenne, kun lapsenne katosivat.
On tapahtunut rikos. Poikkeuksellisen ikävä.
Mies, joka asui lähellä lastenne katoamispaikkaa, on murhattu.
Ruumiin löytämiseen meni aikaa. Se oli kauhistuttava näky.
En halua viedä aikaanne, mutta uskon, että tunsitte hänet.
Me?
Uskon, että menitte tapaamaan häntä.
Minäkö? -Niin, sinä.
Huoltoaseman työntekijä kertoi, että olit kysellyt miehestä.
Koska mies oli auttanut teitä...
Lucio...
Aivan! Hän auttoi meitä löytämään hotellin.
Niin.
Onko hän kuollut? -On. Hän on kuollut.
Lucio oli hyvin outo. Kaikki eivät pitäneet hänestä.
Joidenkin mielestä hänellä oli tiettyjä... paheita.
En tiennyt siitä sen enempää. Meillä oli hyvät välit.
Löysittekö häntä koskaan?
Etsitte häntä, koska halusitte kiittää, eikö totta?
En löytänyt häntä. -Sääli.
Yritän saada kuvaa hänen viimeisistä päivistään.
Ymmärrän. Mutta ei kai tämä ole piiriänne?
Ei ole. Eikä tämä ole juttunikaan. Yritän vain auttaa.
Ajattelin, että ette pahastuisi. En halua olla hankala.
Olemme vain yllättyneitä.
Oliko muuta? -Ei, siinä kaikki tältä erää.
Muuten...
Kuulin, että kysyit minua poliisilaitoksella.
Halusin kiittää sinua lastemme löytämisestä.
Kiitos.
Näkemiin. Näkemiin, rouva.
Terveisiä lapsille.
Mitä minä sanoin? -Mitä?
Hän tietää.
Oletteko valmiita? Mennään sitten.
Hei! Millaista koulussa oli? -Tavallista.
Rouva...
Näyttää siltä, että lapsenne ovat kehittäneet läheisemmän suhteen-
kuin on tyypillistä sisaruksille heidän iässään.
Mitä tarkoitatte?
Olisi ehkä hyvä, jos he kävisivät eri kouluja.
Tekisivät asioita erillään toisistaan.
Tuollaisella riippuvuussuhteella heidän iässään-
voi olla kielteisiä vaikutuksia heidän kehitykselleen.
Mitä teet? -Etsin Saritan huopaa.
Hänellä oli kylmä viime yönä. -Huovat ovat alempana.
Haluan puhua sinulle, Felix. -Mitä nyt?
Lapset...
Mitä heistä?
Entä jos olimme väärässä.
Luulimme tekevämme oikein, mutta jos olimmekin väärässä?
Mitä tarkoitat?
Lucio...
Kuuntele tarkasti. En sano tätä uudestaan.
En puhu tästä enää koskaan. Onko selvä?
Mistä sait tuon?
Mene lasten luo!
Äiti?
Mistä sait aseen? -Ostin sen. Tarvitsemme turvaa.
Luuletko, että joku tulee joka yö heittämään kiviä ja katoaa sitten?
Mitä itse luulet? -Että jotain hirveätä tapahtuu.
Siitä ei ole epäilystäkään.
Lapset eivät ole enää samanlaisia. Jokin on muuttunut...
Tietenkin on! Ajattele mitä heille tapahtui!
Entä jos erehdyin? -En puhu siitä enää!
Kuuntele minua. Jokin on vialla lapsissamme.
Entä äänet?
Uskon, että lapset saavat ne aikaan.
Oletko tulossa hulluksi?
Mitä sinä iltana tapahtui, Marcia?
Ei mitään.
Voit kertoa minulle kaiken.
Jokin on vialla. Auta minua saamaan selville mikä.
Olemme olleet ystäviä kauan. Tarvitsen apuasi.
Kuulitko ääniä?
Kuulin.
Kuulin... -Kerro.
Söimme illallista yhdessä.
Katsoimme TV:tä.
He olivat... -Hiljaisia?
Elottomia.
Äkkiä tuli pimeää.
En tiedä mitä tapahtui.
Sitten näin jotain...
En osaa kuvailla sitä.
Mutta se veti minut mukaansa.
Tunsin olevani voimaton.
Sitten tunsin selvästi rintani päällä kaksi jalkaa-
jotka pitivät minua paikallaan.
Tiedät, että en ole koskaan uskonut Jumalaan.
Mutta muistin vanhan taulun, jonka näin kerran.
Se, mitä taulu esitti, tapahtui minulle.
Se oli paholainen.
Paholainen seisoi rintani päällä.
Kuka otti vaatteesi pois?
En tiedä.
Se tapahtui nukkuessani.
Sitten...
Sitten tapahtui jotakin pahempaa.
En voi kertoa. -Minun täytyy saada tietää.
Tuntui kuin en olisi ollut ruumiissani.
Sitten kuulin sen.
Minkä? -En voi...
Mitä kuulit, Marcia?
He voihkivat.
He olivat yhdessä.
Sinun lapsesi... He voihkivat.
Heräsin vuoteessasi.
Ehkä se oli vain painajainen.
En tiedä... Mitä luulet?
Minä tässä. -Missä olet?
Anteeksi, tein kierroksen. Minulla on vielä tekemistä.
Olisit kai voinut kertoa? -Anteeksi.
Koulusta soitettiin eilen. -Mitä he sanoivat?
He haluavat, että vanhemmat saattavat lapset ovelle asti.
On vaikea löytää pysäköintipaikkaa. -Se on turvallisuuskysymys.
Vie heidät ovelle asti ja katso, että he menevät sisälle.
Onko kaikki kunnossa? -On, älä ole huolissasi.
Mitä nyt?
Lapset...
Jätin heidät ovelle, kuten käskit.
He eivät menneet sisälle. -Kyllä menivät.
Ei. -Jätin heidät sinne äsken.
Mitä tarkoitat? -Kello on vartin yli seitsemän.
Mihin aikaan jätit heidät?
Söimme aamiaista myöhässä enkä löytänyt pysäköintipaikkaa...
Jätin heidät tasan seitsemältä, kellon soidessa.
Soitan sinulle uudestaan. -Mikä hätänä, Sol?
Mikä tämä paikka on? -En tiedä.
Tyttäreni oli sarjamurhaajan viimeinen uhri.
Hän näki murhaajan kasvot. Ja mitä hän näki...
Hänen kuvauksensa ei vastannut miestä, jota etsittiin.
Se ei ollut ihminen.
Seuraavana aamuna, sen jälkeen kun hän oli käynyt tyttäreni kimppuun-
oli maanjäristys. Kuten sinun lastesi kadotessa.
Täällä asuvat oliot metsästävät saaliita.
Metsästävät?
He etsivät heikkoja, jotka voivat ottaa hallintaansa.
Heille olemme vain kuoria. He käyttävät meitä pahan tekemiseen.
Lucio-raukka uskoi-
että hän voisi pitää oliot loitolla alttareilla ja eläinuhreilla.
Mutta ne ovat olleet täällä aikojen alusta ja selviävät kyllä.
Päivää.
Olemme edistyneet tutkimuksissa.
Sokeria? -Ei kiitos.
Olemme saaneet todistajanlausunnon Lucion työpaikan vartijalta.
Hän sanoo nähneensä auton.
Juuri samanlaisen kuin miehenne auto.
Autossa oli pariskunta lapsineen.
Lapset alkoivat huutaa, ja auto lähti.
Ja...?
Ehkä menitte kiittämään häntä?
Ei.
Ehkä teillä oli muita syitä?
Lucio oli hyvin outo.
Sellainen, johon useimmat eivät luota.
Mitä yritätte sanoa?
En ole enää varma hänestä.
Ehkä hän ei ole edes sen arvoinen-
että hänen tapaustaan kannattaa tutkia.
Jos voisin olla varma, olisin rauhallisempi.
Miksi niin sanotte?
Saimme selville, että Lucio oli kerran pidätetty tirkistelystä.
Hänellä oli tapana ottaa vaatteita, jotka eivät kuuluneet hänelle.
Ehkä hän teki jotain väärää...
Kiitos.
En häiritse teitä enempää.
Siinä oli kaikki.
Hyvää kahvia.
Lucio oli outo kaveri.
Päivä lastenne katoamisen jälkeen hän soitti minulle poissa tolaltaan.
Hän sanoi menneensä vuorelle sytyttääkseen kynttilöitä.
Hän uskoi, että paikka oli kirottu.
Hän sanoi, että hän oli löytänyt sieltä pojan ja tytön.
Kuolleina. Kuolleina! Voitko kuvitella?
Olimme juuri löytäneet heidät tieltä, joten emme huomioineet hänen puheitaan
Ajattelimme, että hän oli seonnut.
Uskon, että joku kertoi hänelle kadonneista lapsista.
Hänen kuvauksensa täsmäsi.
Ehkä...
Ehkä te kerroitte, kun tapasitte hänet?
Hän näki heidät aikaisemmin. Kun olimme huoltoasemalla.
Näkemiin.
Koulusta soitettiin. -Taas?
Koulussa on vesirokkoa, joten se on suljettu huomenna.
Miten teemme?
Jään heidän kanssaan. Voit mennä töihin.
Keksimme jotakin hauskaa tekemistä, vai mitä?
Onko kaikki kunnossa? -Miten niin?
Poliisi oli täällä eilen. Vaimosi päästi hänet sisään.
Kaikki on kunnossa. Kiitos.
Ylös siitä.
Uusi päivä alkaa.
Kelpaako?
En halua tuoremehua. -Olen tehnyt sen sinulle.
En ole janoinen.
Juo se, Sara.
Juo se!
Kas noin. Syökää nyt nopeasti.
Haluan, että puette parhaat vaatteet päällenne.
Menemme hyvin erityiseen paikkaan.
Mitä nyt?
Meidän täytyy tavata, Felix. Se on tärkeätä.
Olen töissä.
Sinun täytyy nähdä jotakin. Se on tärkeätä.
Tule huoltoasemalle vuoren juurella. -Mikä on hätänä?
Tavataan siellä tunnin kuluttua.
Missä lapset ovat? -Jätin heidät Marcian luo.
Vuorella on jotain, mitä sinun täytyy nähdä.
Aja!
Sol... Sol!
Minne olemme menossa?
Se on tässä. -Mikä on?
Lapset menivät tänne. -En mene tuonne!
Etkö halua tietää? -Mitä?
Tule.
Felix...
Kuuntele minua.
Tätä on vaikea käsittää. Sinun täytyy olla vahva.
Tuolla.
Mene sinne.
Mene!
Varovaisesti.
Näetkö?
Näetkö vaatteet? Heillä oli ne päällä kadotessa.
Lapset... Lapset eivät koskaan lähteneet täältä.
Katso heitä! Etkö ymmärrä?
He pelkäsivät Luciota vain siksi, että tämä oli nähnyt heidän ruumiinsa.
Katso heitä, Felix.
Kuuletko?